Ovdje možete preuzeti kompletan listić. Listić je uz 4. NKG (B).
4. Nedjelja kroz godinu (B)
Liturgija Riječi Božje danas nam predstavlja Isusa iz Nazareta kao p r o r o k a. Na njega se odnose Mojsijeve riječi u prvom čitanju: Proroka kao što sam ja, iz tvoje sredine, od tvoje braće, podignut će ti Gospodin, Bog tvoj: njega slušajte! Stoga evanđelisti, osobito kad se obraćaju Židovima, vole u Isusu gledati novog Mojsija. Da bismo shvatili dubinu poruke moramo znati što je to prorok? Prorok je nosilac Božje poruke. On donosi narodu verificiranu Riječ Božju, on je opunomoćeni navjestitelj Božje riječi. Preko njega sam nam Bog govori! Zato smo i u pripjevnom psalmu svi pozvani: ako danas glas mu čujete, ne budite srca tvrda! Da se otvorimo riječi koju nam Bog upućuje preko proroka, jer nije važno samo čuti, već poslušati: njega slušajte!
Marko nam prikazuje Isusov proročki nastup u sinagogi Kafarnauma! Naglasci evanđelja su na n a u c i Isusovoj i reakciji ljudi koja je izražena riječima: zaneseni, zaprepastiše se, nove li i snažne nauke! Isus svoj nastup popraćuje i znakom: istjerivanjem đavla. Marko je osobito pažljiv za tu vrstu znaka, jer piše Rimljanima za koje je vlast nad duhovima osobit znak božanske vjerodostojnosti. Stoga je opis ovog istjerivanja đavla u funkciji Markove poruke: Isus je pravi prorok, za njega jamči sam Bog! To se vidi i po reakciji prisutnih: oni ne reagiraju na istjerivanje, već na nauku, novu i snažnu!
Od svega je najvažnije da liturgija d a n a s n a m a želi reći da je Isus iz Nazareta prorok! I sva čitanja su u službi toga: da ga prepoznamo kao proroka, da prepoznamo u njemu nosioca Božje poruke, navjestitelja Božje riječi! Da li sam došao do toga stupnja prepoznavanja Isusa? Što je On za mene? Prorok? Da li su onda njegove riječi za moj život mjerodavne i smjerodavne? U kojem su one odnosu prema mojemu životu? Možda mu čujem glas, ali ostajem „srca tvrda“, jer sam zaljubljen u svoje stavove, u svoje sadašnje stanje koje ne želim mijenjati?! Isus je opunomoćeni navjestitelj Božje riječi i On će mi sve ove nedjelja govoriti, nagovarati me, pozivati na promjenu mojega života! U pitanju sam samo ja: koliko i do koje mjere želim biti njegov učenik i „njega slušati“?!
Tjedni listić br. 155
Ovdje možete preuzeti kompletan listić. Listić je uz 3. Nedjelju kroz godinu (B).
3. Nedjelja kroz godinu (B)
Čovjek na riječ Božju odgovara o b r a ć e n j e m. To je promjena njegovog života, njegove dosadašnje prakse, razmišljanja, postupaka i motivacija. Obraćenje u sebi uključuje promjenu ljestvice vrednovanja – čovjek želi živjeti iz Božjih vrednovanja! Knjiga proroka Jone govori nam kako je jedan poganski narod odgovorio na Božju riječ: obraćenjem, promjenom života! Poseban je naglasak poruke u činjenici da se radi o poganskom narodu koji ne poznaje i ne štuje pravoga Boga. Upravo tu situaciju Isus će kasnije iznijeti kao primjer tvrdokornosti židovskog naroda.
Evanđelista Marko donosi nam danas prve riječi Isusovog javnog nastupa: Ispunilo se vrijeme, približilo se Kraljevstvo Božje! Obratite se i vjerujte Evanđelju! Da bi čovjek mogao primiti kraljevstvo Božje mora se obratiti, mora promijeniti svoj život, osobito način razmišljanja i vrednovanja. Do sada je živio po svojoj volji, po svojim prohtjevima, samoživo, sada ga Evanđelje (sam Isus!) poziva da živi iz volje Božje, iz Božjih vrednovanja!
Kad se radi o nama, Pavao nas upozorava da nemamo što čekati: vrijeme je kratko! Trajno smo svjedoci prolaznosti koja nas okružuje, a i sami je na svom tijelu proživljavamo, dnevno primjećujući kako u borbi s vremenom, vrijeme odnosi pobjedu, a mi starimo i odlazimo! Svaki je novi dan i nova šansa za naše vlastito obraćenje! I nas Bog stalno nagovara i potiče, i među nama stalno djeluju proroci poput Jone, apostola Ivana i Jakova. Bilo bi porazno kad bi i protiv nas jednog dana svjedočila Niniva, koja se obratila na propovijedanje Jonino premda je bila poganska, a među nama je više od Jone – sam Isus, Sin Božji!
Da li sam svjestan potrebe svojega vlastitog obraćenja, promijene svojeg vlastitog života?! Ne znam još koliko dana imam, no vrijeme je kratko! Možda sve to lakomisleno odgađam za kasnije, dok budem imao više vremena, dok se malo sredim… Možda tog vremena više ne će biti, možda sam doista lakomislen…?!?
Tjedni listić br. 154
Ovdje možete preuzeti kompletan listić. Listić je uz 2. Nedjelju kroz godinu (B).
2. Nedjelja kroz godinu (B)
Glavna poruka Riječi Božje ove nedjelje jest B o ž j i p o z i v. Bog ne želi djelovati sam, a da čovjek kod toga ostane pasivni promatrač, potrošač onoga što se za njega priređuje. Stoga je povijest spasenja ujedno i povijest Božjih poziva upravljenih čovjeku. Taj poziv započinje već s prvim čovjekom – Adamom. On je pozvan da surađuje s Bogom Stvoriteljem na dovršenju ovoga svijeta. O tome nam svjedoče prve stranice Biblije! To je posebno očito u pozivu Abrahama, pa kasnije čitavog židovskog naroda.
Prvo čitanje govori nam danas o pozivu Samuela. On će biti veliki prorok, sudac u narodu, osloboditelj, on će pomazati prvoga židovskog kralja Šaula. Čitanje nam ističe i temeljni odgovor čovjeka na Božji poziv: Govori, Gospodine, sluga tvoj sluša! Slušanje Božje Riječi i stavljanje sebe Bogu na raspolaganje, to su dva bitna stava kojima čovjek odgovara na Božji poziv! Sjetimo se Marije: evo službenice Gospodnje, neka mi bude….
Največi Božji poziv upućen čovjeku jest: Isus Krist. On je poziv čitavome svijetu! Evanđelje nam pokazuje kako su se s njim susrela prva dvojica učenika, jedan od njih je Andrija, brat Šimuna Petra, kasnije apostol. Isus im upućuj svoj poziv: dođite i vidite! I pođoše, i ostadoše kod njega onaj dan. Oni su se odazvali, taj je susret preobrazio njihov život! Potpuno su se otvorili Isusovoj riječi i sebe i svoj život szavili Isusu na raspolaganje!
Svatko je od nas pozvan! Temeljni se je susret i poziv dogodio na krštenju! Šteta što toga tada nismo bili svijesni, ali nam je kasnije mnogo puta to Bog posvijestio! Odgovor koji krštenik trajno daje Bogu: evo dolazim, Gospodine, vršiti volju tvoju! Trajno otvarati sebe i svoj život Riječi Božjoj, slušati Boga, vršiti njegovu volju – to su temeljni stavovi svakog krštenika! Možda bismo baš u tom svjetlu morali preispitati svoje kršćanstvo i činjenicu svojega krštenja! Što to za mene znači da sam kršten?!? To znači da me je Bog jednog dana pozvao mojim imenom, kao nekada Samuela! S kojom dubinom svijesti i odgovornosti živim svoj poziv? Možda sam svoje kršćanstvo pretvorio u običaj, zadovoljenje religiozne potrebe, blagdanski dnevni red? Možda se do sada nikada nisam odazvao?!?