Jeremija je pozvan za proroka! On se boji. Boji se ljudi, dršće pred njima. Jer, poziv je proroka vrlo nezahvalan: on mora govoriti Božju poruku sviđalo se to ljudima ili ne. Proročka riječ redovito uznemiruje, želi promijeniti postojeće stanje stvari, često kori, opominje, spočitava! Prorok je nužno u situaciji da se zamjeri ljudima, pa onda i – da ga ljudi odbace! Druga situacija koja otežava prorokov položaj jest, da ljudi u njemu vide samo običnog čovjeka, od kojega nemaju što naučiti, podcijene ga, osobito ako ga otprije poznaju. Zato Bog hrabri Jeremiju: On ga je izabrao, On ga je oblikovao još u majčinoj utrobi, On ga je posvetio, On će biti s njim! Morat će govoriti protiv kraljeva i knezova Judejskih, protiv svećenika (dakle onih koji imaju vlast) i protiv naroda! Ali, neka ne dršće, jer, On će biti s njim! U istoj situaciji gledamo danas Isusa u evanđelju! Nakon što se očitovao Mesijom, očekivali bismo da će nazarećani biti oduševljeni! Ali, nakon kratkog divljenja, podcijenili su ga: nije li ovo Josipov sin? Što nam on može reći, što od njega možemo naučiti? A kad je Isus izrekao svoju proročku riječ s kojom se oni nisu slagali jer ih je optuživala, “napune se gnjeva, ustanu i izbace ga iz grada”. Isus tako počinje kušati proročki “kruh”, a do kraja života potpuno će proživjeti sudbinu proroka, biti ismijan, odbačen, prezren i ubijen. Jer, najlakše se riješiti proroka da ga se obezvrijedi i ubije! Isus i pred nama trajno stoji kao prorok: navjestitelj Božje poruke, Božje riječi! Nastojmo ne učiniti pogrešku njegovih suvremenika!
Tjedne obavijesti br. 51
Ovdje možete preuzeti kompletan listić.
Treća nedjelja kroz godinu
Prošle smo nedjelje vidjeli, kako se Isus očitovao kao Mesija u Kani Galilejskoj pretvorivši vodu u vino. Bilo je to, kako kaže Ivan evanđelista, očitovanje po “znamenju”. U današnjem se evanđelju Isus očituje svoji mještanima kroz čitanje Božje riječi. Židovi su se svake subote skupljali u sinagogi, pogotovo nakon povratka iz sužanjstva. Tu je svaki Židov mogao ustati i čitati Riječ Božju. Tako je to jedne subote učinio i Isus. Dali su mu odlomak proroka Izaije. Tu prorok opisuje Mesiju-Pomazanika, kojega će sam Jahve pomazati, i to ne materijalno, kako su se to pomazivali kod Židova svećenici, proroci i kraljevi, već Duhom svojim. Mesija je tu navješten kao Osloboditelj, kao onaj koji oslobađa sužnjeve, vraća vid slijepima, na slobodu pušta potlačene. On proglašava veliki jubilej Jahvin, svetu godinu kojoj više nikada ne će biti kraja. Zato je on nositelj Radosne vijesti. On je sam Radosna vijest! Isus nije trebao mnogo tumačiti, jer su Židovi to sve znali, oni su čekali Mesiju Osloboditelja. Stoga je bilo dosta što je rekao: Danas se ispunilo ovo Pismo što vam još odzvanja u ušima! On, Isus iz Nazareta – On je Mesija Osloboditelj! Bog se očituje kroz svoju Riječ. Stoga je itekako važno da zajednica čita tu Riječ. To je posebno istaknuto i u prvom čitanju. Nakon povratka iz progonstva, narod se sabire na trgu da sluša Božju Riječ, koju im čita svećenik Ezra. Bio je to poseban doživljaj, nakon toliko godina opet čuti Božju Riječ. Opis je potresan: naočigled naroda otvorio je knjigu, sav je narod ustao, čito je od ranog jutra do podneva, narod je dizao ruke i vikao “amen, amen”, zatim kleknuo i poklonio se pred licem Jahve. Zatim su Ezra i leviti narodu tumačili odlomak po odlomak, sav je narod plakao slušajući riječi Zakona, plakao od radosti i ganuća! Kakav susret s Božjom Riječi! Kakav je tvoj odnos prema Božjoj riječi?
Tjedne obavijesti br. 50
Ovdje ih možete direktno preuzeti
Druga nedjelja kroz godinu
Svadba u kani Galilejskoj! Tu u svatovima Isus započinje svoje javno djelovanje i čini prvo čudo!Taj se događaj nekada slavio u sklopu Bogojavljenja. Ivan događaj naziva “znakom” želeći pokazati kako on sam nije sebi svrhom, već upućuje na očitovanje Isusa-Mesije. No, pred nama je svakako činjenica, da Isus za svoje očitovanje izabire svatove, ambijent radosti nastanka jedne ljudske obitelji. Možda su mnogi očekivali da će to biti u hramu, da će se to dogoditi, kroz neku sakralnu gestu, međutim to se je dogodilo kroz jednu od banalnih ljudskih potreba: nestašicu vina! To ujedno pokazuje da je Isusov dolazak usmjeren čovjeku, čovjeku u najelementarnijoj njegovoj potrebi, da taj dolazak želi obuhvatiti čitavog čovjeka, a ne samo neki njegov “sakralni” dio. Ova Isusova gesta ujedno je potvrda autentičnosti čovjekove ljubavi, braka, obitelji, ljudske radosti. Današnje evanđelje nas vodi na svadbenu svečanost, kako bismo se učili radovati sebi i ljudima oko sebe. Ako to naučimo, tada će nam svaki dan biti malo svadbeno ozračje. Na ovoj su svadbi bili prisutni Isus, njegovi učenici i Isusova Majka. Kamo sreće da je ova svita na svakoj i svačijoj svadbi! Kad je Isus s nama i među nama, onda je uvijek radost i svadbeno veselje među nama. Nema li Isusa, nitko i ništa ga ne može nadomjestiti. Barem to bismo morali iz ovog evanđelja naučiti! Posljednja rečenica evanđelja pravi je egzistencijalni program: Nakon toga siđe sa svojom majkom, s braćom i sa svojim učenicima u Kafarnaum. Isus – ili nekamo dolazi, ili odnekud odlazi. Sudbonosno je stoga pitanje: da li on k meni dolazi, ili od mene odlazi? Jesam li ja s njim, ili sam bez njega?!