Dvadeset i druga nedjelja kroz godinu
Čovjek u sebi otuđen stalno upada u egoizam i sebeljublje. Vjernički gledano, to u njemu djeluje iskonski grijeh, po kojem je čovjek otuđen od Boga. Sklon je uzdizanju sebe, guranju ispred drugih, podcjenjivanju drugih – oholosti. No, u tom pravcu nema pravih rješenja za život. Na to upućuje i današnje prvo čitanje iz Knjige Siraha starozavjetnog mudraca, u čijem su spisu sabrani mnogi dobri savjeti ponašanja i stoljetno iskustvo ljudi. Biti krotak, po njemu je više nego razbacivat se darovima. Poniznost je jedini pravi i istinski stav pred Bogom, a oholost i nadimanje on naziva bolešću.
O poniznosti nam i Isus daje pouku u današnjem Evanđelju! Prigoda za to mu je ručak na koji je zajedno s drugima pozvan u kuću nekog farizejskog prvaka. Gleda kako uzvanici biraju prva i bolja mjesta… U novom svijetu koji nastaje ne smije biti tako. Tu treba vladati druga logika i drugačiji način ponašanja: poniznost i služenje, jer svaki koji se ponizuje bit će uzvišen, a koji se uzvisuje it će ponižen! Oholost, nadmetanje, borba za prvo mjesto već ovdje, kaže Isus, mogu završiti porazno: onaj koji te je pozvao može te za volju drugoga „degradirati“, pomaknuti te na niže mjesto!
Ni domaćin nije ostao pošteđen! Isus i njemu upućuje prigovor: poziva one, od kojih se nada da će mu biti uzvraćeno. Blago onakvim pozivima koji ne mogu biti uzvraćeni, jer sabiru siromahe, sakate, slijepe. To su pozivi bez „računice“, od srca, iskreni i nesebični, od kojih ništa ne očekujemo.
Kakvih li lijepih pouka za naš praktični kršćanski život. U ophođenju s drugima – poniznost i jednostavnost. Bez laktašenja i guranja na uštrb drugih. U pravom duhu služenja biti susretljiv sa svakim, priskočiti u pomoć svakome. S ljudima ophoditi bez računice i špekulacije što ćemo za to dobiti i gdje profitirati! Mi kršćani smo ljudi novoga svijeta, Božjega svijeta i pozvani smo da trajno dajemo svjedočanstvo za to! Na taj se način iskorjenjuje otuđenost i zarobljenost koju donosi grijeh! Da li i ti činiš tako?!
Dvadeset i prva nedjelja kroz godinu
Isus je svojim riječima često duboko poljuljao shvaćanje svojih suvremenika. To čini i u današnjem Evanđelju. Svijest da su izabrani narod urodila je mentalitetom m o n o p o l a. Monopol na Boga, monopol na spasenja, monopol na prvo mjesto u brizi Božjoj. S druge strane to je urodilo i podcjenjivanjem drugih, isticanjem sebe a omalovažavanjem drugih. Isus u današnjem Evanđelju demantira to „automatsko spašavanje“ i govori o uskim vratima kroz koja treba proći. Razočarava svoje slušatelje mogućnošću da ostanu „vani“ i kada im nište neće pomoći od onoga na čemu su gradili svoj monopol i sigurnost. I ne samo to: drugi narodi koji su bili daleko, koje su oni podcjenjivali dolaze sada s istoka i zapada, sa sjevera i s juga i sjedaju za stol u kraljevstvu Božjem! Dogodit će se da posljednji postaju prvi, a prvi posljednji!
Takav obrat situacije naviješten je još u Starom Zavjetu. O tome nam govori danas i prvo čitanje. Gospodin će sabrati sve puke i jezike, izabrati druge svećenike i levite. Nema monopola: Izraelovo izabranje je radi drugih, a ne radi njega samoga. On mora drugim narodima postati znak Boga živoga, razglasiti njegova divna djela, a ne na svojem izabranju graditi monopol i čak druge podcjenjivati
Sve što je gore rečeno vrijedi i za nas kršćane. I mi ako želimo naći spasenje, moramo proći kroz uska vrata. I za nas je opasno da na temelju svoje pravovjernosti izgradimo lažni monopol i sigurnost. Pogotovo da druge podcjenjujemo. Jer, Bog će izvršiti svoje obećanje i otvoriti svoje kraljevstvo svima koji ga traže. Postoji opasnost da ostanemo „vani“ ako sami ne spoznamo trenutak pohoda Božjega. Nema privilegija niti „automatskog spasenja“, a niti privilegiranih situacija na koje bi se tada mogli pozivati. Naše je izabranje također u službi spasenja drugih, da budemo u ovome svijetu znak Boga Spasitelja koji želi da se svi ljudi spase!