Ovdje možete preuzeti kompletan listić. Ovaj broj je uz 12. Nedjelju kroz godinu (B).
12. Nedjelja kroz godinu (B)
“Zašto Bog spava dok se događa zlo?”
Apostoli su se vezali za Isusa. On je za njih Bog i božja moć. I slikom barke na uzburkanom moru opisan je odnos apostola i svih ljudi prema Bogu u vrijeme nedaća. Apostoli se skoro utapaju, a Isus “spava”. To im je neshvatljivo. Kroz ovo je rečeno vječno pitanje čovjeka, osobito u vrijeme nedaća, zala. Čovjek se pita pa gdje je Bog kad dopušta da se “ovo” događa. Osobito kada se događaju zla nevinima. Tada nam se čini kao da Boga “nema” jer drukčije, po našem mišljenju, ne bi mogao ostati indiferentan i ne reagirati. Vjeruje se u Boga koji je apsolutna dobrota, koji je svakoga stvorio, koji brine o svakome.
Kad se događa zlo tada dolaze u pitanje sva povjerenja, pa i samo vjerovanje. Tako je bilo uvijek. Isto pitanje se postavilo i prvim kršćanima koji su vođeni na stratišta i proganjani. Pitali su se zašto to Bog dopušta, zašto “spava” dok oni ginu. Zato Marko i donosi ovaj događaj na moru kad Isus “spava” dok su apostoli u panici. Evanđeoska pouka je ova: ni vjernici u Boga nisu oslobođeni straha, nisu oslobođeni problema svijeta, nisu oslobođeni zala. Oni su u svijetu i snalaze ih sve poteškoće svijeta. Možda bi netko mogao vjerovati, ako vjeruje da će “preskočiti” teškoće svijeta, no to nije istina. Svi smo mi u svijetu i živimo, moramo živjeti teškoće svijeta.
Dapače, onaj koji je sljedbenik Božji još će bolnije doživljavati sva zla svijeta. Zahvatit će ga sva bol svijeta, križ će svijeta pasti na njegova leđa. To je izrečeno kroz osobu Isusa koji je apsolutni pravednik, a ipak se na njega sručilo zlo i osuda. Kako je tek s drugim ljudima, s nama koji smo sami sudionici u zlu? Kakav je odnos Boga i zla. To je najteže pitanje svijeta. To je najteže pitanje za sve monoteističke religije, jer trebaju “pomiriti” Dobrog i svemogućeg Boga sa zlom. Zato Biblijsko vjerovanje i smješta zlo u povijest. Zlu je izvor u čovjeku, ne u prirodi, ne u stvorenju nego u htijenju i slobodi. Sloboda je božanski dar ali se može iskoristiti i sotonski. U njoj se čovjek mora “snaći”, mora opredijeliti samoga sebe. Tako koliko god je čovjek od Boga ipak je ostavljen i samom sebi da se uobliči. Nedaće će se događati i događaju se i u “novom zavjetu”.
Isus ih nije dokinuo, ali je donio “oganj” koji je jači od svih zala. Potrebno je bez straha stati pred sva zbivanja. I kada se čini da je Bog odsutan, ipak, On je prisutan. Baš je to svjedočanstvo onih koji su proživjeli sva zla i ostali vjerni. Očito je da se uvijek naše predviđanje i planiranje ne podudara s Božjim, pa nam onda izgleda kao da je On odsutan. No, isto tako često njegovo “odsustvo“ svjedoči najveću prisutnost. Međutim njegova prisutnost ni u kojem slučaju ne sužuje našu autonomnost i odgovornost. On je prisutan, kako reče Biblija, kao blagi lahor u kojemu mi odlučujemo. Danas smo mi u našoj Domovini svi na uzburkanom moru. Većina je kršćana, puno je crkava.
Svi su Božji i Isusovi znakovi među nama, ali ipak doživljavamo u nekim časovima kao da Bog “spava” ili je odsutan kada dopušta patnje koje se događaju. U ovome zlu mnogi su se potresli u svojoj vjeri, a opet s druge strane neki su ga otkrili baš u patnjama. Kad su doživjeli da su ostavljani od svih osjetili su u sebi živoga Boga koji ih nikada ne napušta, koji u njima diše i daje im hrabrosti da nadvladaju sve nedaća. Nemirno “more” testira našu vjeru u Boga. Svi oni koji su mu baš u teškim časovima ostali vjerni doživjeli su svoje preporođenje i novi život. Njihova vjera je bila jača od zla i ona ih nije izdala. – Poznato je da ljudi s vjerom snažnije nadvladavaju sve nedaće u koje može život upasti. Kroz vjeru, nadu i ljubav čovjek se suprotstavlja grubostima života. Ovo su božanske kreposti koje skoro nadilaze naše shvaćanje, ali nam daju i osmišljen i snažniji život.
Zato su nemirna vremena često opasnost da čovjek potraži “utjehu” u praznovjerju koje podilazi našim željama i lažnoj utjesi. Bog ne spava, ali lažno ne tješi. On ne čini čudesa da se poteškoće preskoče. On ne uklanja poteškoće, nego daje snagu da se čovjek suprotstavi zlu i poteškoćama. I Isus je bez straha prihvatio na sebe sva zla svijeta da bi čovjeku vratio povjerenje u samoga sebe i vjeru u Boga.
Marijan Jurčević, OP
Foto uz blagdan sv. Antuna Padovanskog 2015. (2)
no images were found
Foto proslave sv. Antuna Padovanskog 2015.
no images were found
Blagdan Svetog Antuna Padovanskog u Zemunu
Blagdan kojim se obilježava datum kada je Sveti Antun Padovanski završio svoj ovozemaljski život svakako je duboko ukorenjen u srcima kršćana i uvjek se na poseban način štuje. Svetom Anti, koji je preminuo u svojoj 36. godini, kršćanske majke nerijetko zavjetuju svoju djecu. Ljiljan kao simbol čistoće i nevinosti donosi se 13. lipnja, na blagdan Sv. Ante, u crkvu i biva blagoslovljen skupa sa dječicom.
Zemunci ovaj blagdan običavaju proslavljati u franjevačkoj crkvi “Svetog Ivana Krstitelja”, te je tako bilo i ove godine. Ova crkva je uvjek premala da bi primila sve vjernike koji žele odati poštovanje ovom, svima dragom, svecu.
Svečano sveto euharistijsko slavlje koje je održano popodne predvodio je velečasni Jozo Duspara u koncelebraciji sa gvardijanom franjevačke crkve Željkom Paurićem. U svojoj propovjedi velečasni Jozo se osvrnuo ukratko na život i misijski put Svetog Antuna i na to koliko je on nesebično davao cijelo svoje biće svojim bližnjima. Kao glavnu poruku svoje homilije velečasni Duspara ističe da trebamo sljediti primjer ovoga sveca te da nesmijemo biti sebični već djeliti sa svima svoja saznanja o istinskim vrijednostima. Ovo se osobito odnosi, zaključuje on, na davanje ličnog primjera djeci i mladima.
Svetu misu su svojim glasovima uveličali članovi zbora crkve “Ivana Krstitelja”. Nakon euharistijskog slavlja vjernici su nastavili druženje u crkvenom dvorištu do kasnih popodnevnih časova. Uz razgovor koji je, kako je istakao gvardijan franjevačke crkve Željko, danas itekako potreban ljudima, i uz osvježenje i zakusku vjernici su proveli svakako ugodno popodne i krenuli nakon toga svojim domovima uz blagoslov Svetog Ante.
Danijela Lukinović
Nekoliko prigodnih fotografija možete pogledati OVDJE.
Proslava sv. Antuna Padovanskog 2015.
Proslava blagdana svetog Antuna Padovanskog bila je u subotu 13. juna, centralni događaj u zemunskoj franjevačkoj crkvi. Tradicija je da se na taj dan već decenijama u našoj crkvi tokom celog dana okupljaju hrišćani svih konfesija, kao i oni koji to nisu. Sveti Antun je uistinu svetac svega sveta! Ugodno za oči i za dušu bilo je videti našu crkvu punu ljudi koji svoje zahvale, vapaje, svoje želje stavljaju na oltar ovog sveca. Imali smo četiri sv. mise. Tradicionalno na sv. misu u 9 h dolaze vernici iz Surčina sa svojim župnikom, ovog puta, Markom Kljajićem koji je i vodio sv. misno slavlje. Večernja sv. misa okuplja najviše vernika jer tada mogu doći i oni koji su zaposleni. Ovu sv. misu predvodio je zemunski župnik i dekan velečasni Jozo Duspara. Posle sv. mise bio je blagoslov ljiljana i dece. Kako bi bilo lepo kad bi ih roditelji dovodili i na nedeljna misna slavlja a ne samo za blagdane! To je zadatak na kojem moramo mnogo radit! Na kraju, svi vernici su pozvani na druženje u našu samostansku baštu. U opuštenoj atmosferi susreli su se stari znanci, napravljena nova poznanstva. Posluženje koje su pripremili naši vernici doprinelo je ovoj atmosferi.
Moram reči da su se naši pevači dobro potrudili da svojim pevanjem uveličaju misna slavlja. Naš dragi znanac Zlatko, iz Tuzle, prateći nas na orguljama, doprineo je da ovo slavlje bude potpunije. Kako je to već običaj, oni su se na kraju večeri okupili u samostanskoj dvorani na večeru i druženje. Pesma, šale i smeh su bili završnica ovog divnog dana.
Marija Galun
Cijelu foto galeriju možete pogledati OVDJE.