no images were found
Božja reč i mi
Seme klija i raste – sam ne zna kako
(Mk 4,26-29, 30-32)
Bez obzira kako su nam teške okolnosti i situacije u kojima živimo, unutrašnji strahovi i teskoba su neuporedivo pogubniji za nas. Oni truju naše srce, uznemiruju dušu i zamračuju pogled. I upravo onda kad nam se čini da ništa ne možemo učiniti, ipak se možemo upitati: Šta se to zapravo događa samnom? Rastem li ili se sušim u korenu?
Upravo zato, zbog tog osećanja i pitanja, 26. 4. 2016. u maloj franjevačkoj crkvi Sveti Ivan Krstitelj u Zemunu, ekumenska grupa žena dala je svoj doprinos. Predstavnice Pravoslavne, Grkokatoličke, Baptističke i Katoličke crkve su nakon Svete Mise i kratkog uvoda dobrog pastira fra Željka Paurića, pred punom crkvom pročitale Evanđelje po Marku. Uz želju, nadu i veru da ćemo sebe i sva zbivanja promatrati smirenije, strpljivije, skromnije i prijateljskije, podsetili smo se dobrih ljudi koji su ostavili trag u toj crkvi:
p. Marka i Lidije, koji su nam životima svedočili da Bog zapravo od nas želi naš mir i našu ličnu i odgovornu zrelost, jer „gde je vjere u žetvu, nema malodušja“.
Marijana Ajzenkol
Zemun, 27. 4. 2016.
p.s.
cijelu foto galeriju možete pogledati u meniju Foto
Tjedni listić br. 220
Ovaj broj je uz 5. Uskrsnu nedjelju. Kompletan broj možete preuzeti ovdje.
5. Uskrsna nedjelja (C)
LJUBITE JEDNI DRUGE – TAKO ĆETE USKRSNUTI!
U Isusu je uskrsnuo Sin čovječji! Kroz Isusa se pokazala Vječna ljubav i čovjekov poziv. Smisao življenja sina čovječjeg nije na razini ove svakodnevne prirode – njegov je smisao na uskrsnoj strani, na Božjoj strani. Kad čovjek ‘uskrsne’ tad se najsnažnije slavi Bog, a i čovjek.
Slavu Bogu dajemo najviše svojim uzdizanjem, svojom praksom ljubavi. Da, svi želimo ostvariti taj u nama drijemajući i nikada ostvareni cilj, a kao da ne znamo kako ili ne prihvaćamo ‘savjet’ drugih. Razni su pokušaji na privatnom i zajedničkom planu da se dođe do ‘smirenja’, ali kao da nijedan pokušaj nije uspio. Kroz Isusa je Bog progovorio i čovjeku pokazao put i mjesto smiraja. Prvo, čovjek treba biti svjestan da je Božji sin, kćer.
Da Bog u njemu i time se čovjeku otvaraju božanske mogućnosti. Tek kad su se apostoli preobrazili (uskrsli) kroz Isusa tada za njih postaje životna istina Ljubav. Potrebno je u sebi se razobličiti da bi se moglo istinski ljubiti. Preobražen čovjek istinski sve zapovijedi naravi i Božje svodi na ljubav prema apsolutnoj ljubavi i prema ljudskoj ljubavi. (Ljubi Boga i bližnjega svoga). Koliko god nam je želja da ljubimo bližnjega (valjda je ‘daljnjega’ lako ljubiti jer se i ne radi o konkretnoj ljubav!?) doživljavamo poteškoće u samima sebi. Kao da nam to ne ide. To je očito da još do kraja nismo ‘kršteni’ (preporođeni).
Isus ostavlja jednu jedinu zapovijed svojim učenicima: Ljubite se međusobno! I ovo je srž kršćanstva. To je osnovna dogma kršćanskog vjerovanja i življenja. Čovjek, kršćanin se razvija u istinskog čovjeka, sliku Božju, kroz ljubav. Kroz ljubav se najjasnije očituje ‘slava Božja’. Najjača je propovijed o Isusu međusobna ljubav. Kršćanska apologetika (obrana) jest međusobna ljubav, ali isto tako manjak ljubavi zasjenjuje Isusovo i Božje lice. Mržnja je najveća antipropaganda kršćanstvu. Ljubav razobličuje sve naše vlastite lažnosti, sve prikrivene interese. Ljubav oslobađa i čini čovjeka slobodnim prema drugome. [više] about 5. Uskrsna nedjelja (C)
Tjedni listić br. 219
Ovaj broj je uz 4. Uskrsnu nedjelju – Nedjelju Dobrog pastira. Kompletan listić možete preuzeti ovdje.
4. Uskrsna nedjelja (C) – Nedjelja Dobrog pastira
NITKO IH NEĆE OTETI IZ MOJE RUKE
Sjećamo se, Isuse, zapisanih obećanja: “U dlanove sam te svoje urezao…!” (Iz 49, 16); “Duša se moja k tebi privija, desnica me tvoja drži…! (Ps 63,9); “I ondje bi me ruka tvoja vodila, desnica bi me tvoja držala” (Ps 139, I O).
Danas nam u evanđelju govoriš da nas nitko neće oteti iz tvoje, iz Očeve ruke. Hvala ti za tu
sigurnost darovane ljubavi. Trebamo ruku koja će nas voditi, trebamo ruku koja će nas zaštititi. Trebamo te.
Ruka je divan znak: govori o ljubavi, o pažnji, o nježnosti.
Rukom se umivamo, njome otvaramo vrata; rukom pišemo pisma i brišemo suze; rukom se hranimo i rukom hranimo druge. Dao si nam ruku da je pružimo drugome i da primimo od drugih mir. Dao si nam ruku da vodimo za ruku slijepe i malene, da pomognemo klonulome i da prihvatimo ruku drugoga koji je
sposoban ljubiti i voditi.
Dao si nam ruke. A ipak, Gospodine, često rukama činimo zlo, prijetimo, sijemo oko sebe nemir i neslogu. Tako često naša ruka ne služi onoj svrsi radi koje si je ti utisnuo u naše biće. Tako često zaboravimo rukovati se, pružiti ruku pomirenja, pomilovati bližnjega, iskazati ljubav.
I ti si, Isuse, imao ruke. Znao si zagrliti, pomilovati. Znao si polagati ruke na bolesne i oni su ozdravljali. Znao si prigrliti djecu i blagoslivljati ih. Ni na koga nisi digao ruku da ga uništiš. Došao si spasiti sve što bješe izgubljeno, propalo.
I mene si pronašao. Već u krštenju stavio si svoju ruku na mene, a moje si ime upisao u dlanove svoje ruke. Neizbrisivo si me povezao sa sobom. Svojim rukama, Isuse, i danas lomiš kruh da nas nahraniš. Tvoje su ruke i danas probodene za nas. I danas često podižeš svoju desnicu da nas odriješiš, oslobodiš. Tvoja je ruka neprestano nad nama. Nitko me silom ne može oteti iz tvoje ruke. Siguran sam tada u ruci Očevoj. Hvala ti za tu sigurnost.
Siguran sam od drugih, od nasilja i nasilnika; siguran sam pred svijetom. Osiguraj me još, Isuse. od mene samoga. Ne dopusti da se otrgnem iz tvoje ruke. Ne dopusti da odem, da se udaljim. Ne dopusti da ispustim tvoju ruku iz svoje, jer tada sam gotov, zalutat ću. Desnica nek me tvoja vodi i drži. Uzmi opet moju ruku.
fra Zvjezdan